- Din mamma är en köksgudinna. - Hur gör hon den här yoghurten?
Vem vet? Men vi måste sätta fart!
- Biologiprov i dag, kom ihåg. - Det finns gott om tid för det.
Jag vill inte missa det. Jag har studerat hela helgen.
- Vad är det för smak? Blåbär eller... - Ni två har inte studerat, va?
Syns det?
Jag orkade bara tjugo minuter och var minut var en plåga.
Ni är hopplösa. Så... kan vi gå?
Okej, vad du stressar.
Ingenting att oroa sig för.
Jag kollade väderleksrapporten. Det kommer att klarna upp.
Vi skulle inte ens klara oss till gatan innan vi får svansar.
Att förvandlas till sjöjungfru är inget alternativ. Vi är trygga här.
Vi kan inte bara sitta här. Jag studerade hela lördagen och söndagen.
- Slappna av. Det kommer fler prov. - Det är inte roligt.
Varför är ni flickor fortfarande här?
- Det är en tyfon ute. - Det öser ner. Vi är fast.
Jag kör er. Ni kan inte bara stanna hemma.
Kom nu.
Det är bara regn. Lite vatten skadar inte. Kom nu!
Jag tror inte vi borde fru Gilbert.
Det är bara att rusa kvickt, Cleo. Var är det för fel med dig?
Cleo... Cleo, mår du bra?
Hur mår du?
Inte så bra.
Jag är lite yr... och jag har huvudvärk.
Och... jag har ont i magen.
Och jag...
...hostar. Det är verkligen varmt. Är värmen på?
Nej... du har feber. Vänta här.
- Varför föll du ihop så där? - Jag vet inte.
Det bara kom till mig. Lysande, va?
- Prisvinnande uppträdande. - Någon måste komma på någonting.
- Så har du någon plan på gång? - Jag hittar på eftersom.
Då sätter vi igång.
Måste jag?
Mamma, jag tror egentligen inte att hon har feber.
Vi får vänta och se, eller hur?
Vad är det för fel?
Å, det är inget fel. Stanna bara här och slappna av.
Jag hatar att ljuga för mamma. Vi har en familjeregel att alltid tala sanning.
- Har du sagt att du är sjöjungfru? - Nej.
Så det är en flexibel familjeregel.
Ja, älskling, det trodde jag också. Visst! Ja gör du det.
Okej, adjö.
Det var Neil, han ska bara ringa en doktor.
Du behöver inte göra det! Jag mår bra. Faktiskt. Det är inte så allvarligt.
Folk svimmar inte utan orsak. Speciellt inte unga friska flickor.
Stanna bara där och rör dig inte.
Ni, å andra sidan, måste till skolan men jag ringer era föräldrar först.
Vi måste göra något.
Okej, kom nu flickor, vi far.
Å, nej, jag känner mig yr...
...och het. Jag tror jag måste hosta.
Det måste vara allvarligt. Du och Elliot blir aldrig sjuka.
När jag tänker efter så känner jag mig också lite varm.
Vänta, nu är jag kall.
- Nu är jag varm igen! - Jag också!
- Varm och kall om vartannat. - Det här är förfärligt.
Hur kan ni alla få något så snabbt?
Såvida ni inte har ätit något.
Åt ni alla yoghurten?
Elliot!
Å, kära nån!
- Vad ville du, mamma? - Elliot! Ät inget av den där...
...yoghurten.
- Det här är bra. - Varför?
Därför att jag har inte varit sjuk på tre år. Jag har glömt hur det känns.
Egentligen... jag känner mig inte annorlunda.
Det är nog doktorn.
Mitt välbekanta liv är över. Mamma kommer aldrig att lita på mig igen.
Å, Miranda. Tack så hemskt mycket för att du kom. Jag är lite oroad.
Förmodligen endast en förkylning. Men det skadar inte att kolla upp det.
Hej, Emma! Hej flickor.
Jag är doktor Holt.
Hur länge har de haft de röda utslagen?
Det är första gången jag ser det.
De har också haft magkramper och lite yrsel.
Det kan inte stämma.
Vad egendomligt.
Är det något fel?
Du sa på telefonen att tempen var mycket hög.
- Ja... - Intressant.
Nu är de hemskt låga.
Som tur är så är Elliot okej än så länge.
Men jag är sjuk, mamma? Och jag har inte varit sjuk på tre år.
Tror du att min hemmagjorda yoghurt kan ha orsakat det här?
Att leka med bakterier kan vara knepigt.
Du menar att allt det här kan vara mitt fel?
Tja, det är ingen förkylning eller influensa.
Jag vill inte oroa dig men jag är bekymrad över flickornas hud.
Jag skulle vilja konsultera en eller två av mina kollegor.
Vi väntar nån timme tills regnet upphör sen tillfrisknar vi mirakulöst.
Kanske vi kan få doktor Holt att skriva ut ett läkarintyg.
- Då får vi en ny chans på provet. - Låt det vara, Em.
- Jag lämnade jobbet så fort jag kunde. - Allt det här kan vara mitt fel.
- Vi tror det kan vara yoghurten. - Men jag åt yoghurten på morgonen.
När jag tänker efter har jag inte mått så bra själv.
Jag har talat med en virusspecialist.
Symptomen är ovanliga men typiska för en grupp tropiska sjukdomar.
- Vad betyder det? - Det är inte matförgiftning.
Vad det än är så är det starkt smittsamt.
Ingen får komma in eller gå ut.
Se nu åt det här hållet.
Behöver några prov av slem.
- Är det lika äckligt som det låter? - Spotta. Där inne.
Å, fegisar.
Tack.
Det har varit skoj, men om du har vad du behöver, vill vi vila.
Jag är inte färdig ännu. Jag behöver mera prover.
Blodprover.
- Är det verkligen nödvändigt? - O, ja.
Vi behöver känna till antalet vita blodkroppar.
Det var lustigt för jag känner mig helt frisk nu.
Jag också.
Om det här är vad jag tror är det ett hemskt knepigt virus.
Jag har aldrig sett något liknande.
Det är mycket viktigt att jag får reda på allt om er tre. Rulla upp ärmarna!
- Vem är det? - Det är jag herr Gilbert, Lewis.
Lyssna noga på vad jag säger. Stå tio steg bort från dörren.
- Är flickorna här? De är inte i skolan! - Glöm flickorna, gå medan du kan.
- När får jag träffa dem? Vad händer? - Huset är under karantän!
Säg åt min lärare att jag är sjuk! Hon blir förvånad!
Gå nu, skynda på!
- Lewis, hej... Jag kan förklara. - Hur mår ni flickor?
- Någon mer feber? - Emma, var det någon som sa feber?
- Är allt okej? - Någon yrsel?
Jag vill att ni flickor stannar här tills vi får testresultaten.
- Tester? Emma, vad är det som pågår? - Lewis, det är inte som det verkar.
Ledsen Emma, doktorn Holt sa bestämt, ingen stimulering utifrån.
Emma...!
Tack.
Enheten för infektionssjukdomar skickar över någon.
- Det låter allvarligt. - Man kan aldrig vara nog försiktig.
Under tiden ska vi alla hålla oss lugna.
- Elliot, öppna inte! - Elliot, nej!
- Å, Bev och Don... - Tack för att du ringde, Lisa.
Jag har lämnat ett meddelande till Rikkis far, men vi kom nu.
Jag inser att ni är oroliga. Jag är själv förälder.
Men genom att komma in har ni överlämnat er till isolering.
- Och du är? - Doktor Holt. Familjedoktor.
- Var är Cleo? - Vilar. Det är allt hon behöver nu.
Vad Cleo behöver är sin mor.
Kan du hålla oss borta. Vem skötte flickorna när de var små? Don?
Ta med dina saker till köket.
Det här är ett sånt skämt. Det är nog inte ens något fel på dem.
- Doktorn sa de var sjuka. - Det är en bluff, Elliot.
De försöker slippa provet. Jag ska bevisa det.
- Nej, du får viruset! - Det är inget virus.
Lewis, hur kom du in?
Bakdörren.
- Vad händer? Är alla okej? - Det började regna så jag svimmade.
Nu är ni i karantän. Ni gör saker den lätta vägen, eller hur?
Är ni anständiga? Jag kommer in.
Å, Cleo, stackars sötnos. Allt kommer att bli bra.
Inte handdukarna.
Vad är det här, de stinker.
- Och de är våta! - Jag tog med luftrenaren.
Var är uttaget?
Så där. Nu kan ni andas luften härinne.
- Vem vill ha min specialfotmassage? - Nej, nej tack!
Jag trodde inte de där handdukarna skulle fungera.
Sitt inte där! Jag spillde en dryck tidigare. Det är fortfarande fuktigt.
- Är du okej, älskling? - Vi mår bra, pappa.
- Hon känns... normal. - Ser ni, hon låtsas.
- Cleo är sjuk, Kim. Alla kan se det. - Mamma, kan vi få vara ensamma?
Emma har rätt. Tyvärr måste jag be er alla att gå.
Uppståndelse kan vara skadlig för tillfrisknandet.
Vi är bara utanför. Ropa om ni behöver något.
Tack doktor så... ska du stanna då?
Jag antar att ingen av er har haft kontakt med kycklingar eller grisar...
- ...de senaste dagarna? - Jag tog en skinksmörgås.
Har någon återvänt från tropikerna?
Enheten för infektionssjukdomar vet nog mer.
Jag är säker på att testerna kommer att berätta allt vi behöver veta.
Exakt där de skall vara... ungefär.
Det är bra. Så då håller vi på att bli bättre.
Möjligen bra. Möjligen...
Ta bara och vila lite.
- Lögner lyckas aldrig. - Du menar bedrägeri, Lewis.
Lewis har rätt. Vi skulle inte ha ljugit.
Okej, snabbt! Torra handdukar?
Jag vill inte oroa er men det finns olika möjligheter.
Denguefeber... malaria... fågelinfluensa.
Jag försäkrar er, vad det än är, ska vi komma på det.
Det är nog sjuksköterskan.
Be patologin att testa det här. Jag behöver resultaten omedelbart.
- Leverera dem själv. - Ja, doktor Holt.
- Allt det här är bluff. - Emma skulle inte bluffa.
Vi har en familjeregel. Vi ljuger inte för varandra.
- Kan du göra lite snabbare? - Håll still, jag är nästan där.
- Det var det. - Tack, Lewis. Du är en legend.
Ingenting att tala om.
Gissa vad?
Det har slutat regna.
Kusten är klar. Jag måste gå och göra provet så... lycka till med pesten.
Vi sticker. Är ni redo?
Så redo som jag kan vara.
Jag visste det! De har en pojke därinne. Jag tror det är Lewis. De har fest.
Kim, tycker du det är rättvist att driva med din syster när hon är så sjuk?
Är allting okej? Jag hoppas så. För vi mår bra.
- Det var de heta handdukarna. - Ja, ett mirakulöst tillfrisknande.
Så, vi går till skolan nu. Vi ses.
Ni får inte gå. Gå ut genom dörren och jag sätter hela gatan i karantän.
Jag mår inte så bra. Jag känner mig het.
Bry dig inte om att låtsas Elliot. Ingen är riktigt sjuk.
Vi måste genomföra det här. Vi behöver många fler prover.
Vävnadsprover. Detaljerade blodanalyser.
Lämna kvar några provflaskor så skickar vi dem senare.
Adjö.
Var god håll er lugna.
Vem är du?
Professor Goldman, enheten för infektionssjukdomar.
Vi är här för att eskortera alla till ett specialsjukhus.
De får inte ta oss. De får reda att vi är sjöjungfrur.
Då börjar de verkligen ta prover.
Emma! Flickor! Öppna tack!
- Är det någon som har en idé? - Låt mig tänka.
Ingenting.
Cleo! Allt kommer att bli bra. Var god öppna dörren.
Vad gör vi. Det här är hopplöst.
Emma, säg inte det. Jag räknade med dig.
Vi kan inte komma ur det här. Det finns bara en sak vi kan göra.
Ni sätter inte mig i en av dessa huvor. Jag är klaustrofobisk.
Och jag behöver inte fara till sjukhus.
Rikki, jag är ledsen. Kan du göra som de säger.
- Slappna av. Det här är snart över. - Stopp!
Det är någonting jag måste säga.
Jag borde ha vetat att vi skulle få problem med att ljuga.
Löser aldrig problem. Det orsakar dem.
Nej, Rikki, vi säger sanningen. Vi berättar allt.
Allting?
Ni borde få veta...
...vi var aldrig riktigt sjuka.
Vi låtsades för att slippa provet. Vi trodde aldrig det skulle gå så långt.
- Jag är ledsen. - Jag visste det! Ser ni? Jag hade rätt.
- Bra försök. Packa in dem. - Doktor Holt, hon har rätt.
Jag kommer direkt från labbet och proven var negativa för alla kända virus.
- Det är inget fel på dem. - Jag förstår det inte.
Det här är ett större utbrott av något.
Ett provresultat kom tillbaka positivt. Elliot Gilbert?
- Jag sa ju att jag inte mådde bra. - Han har mässling.
Mässling?
Tror du att du klarar av det själv, doktor Holt?
Goda nyheter. Alla på skolan var så oroliga att de beslöt...
...att skjuta fram provet. De håller en ljusvaka istället.
Bra.
Jag är ledsen.
Men jag är lite förvirrad.
Påstår ni att det inte alls var något fel?
Jag antar att vi får aldrig veta. Mediciner är knepiga saker.
Jag ska inte göra något annat än dansa i fyra timmar.
Jag också! Inget regn, inga ursäkter. En dans är perfekt.
Jag behöver verkligen komma ut.
- Det var nära i dag. - För nära.
- Vi var en ambulans borta från... - Tyst...
Tagen på bar gärning.
Du är i stor knipa!
- Jag tappade något. - Lögnare!
Jag varnade dig för att snoka.
Vad är det där?
Du är prickig.
Det är mässlingen.
Hon har fått Elliots mässling.
Drycken! Det var drycken!